Din episoadele anterioare:
Timp de o zi, am fost amândoi altcineva. Acum s-a terminat.
Nu vreau să te mai văd vreodată, domnule detectiv.
Știi, Elsa, soțul meu, prietenul tău, doctorul Craft,
nu e cine pretinde că e, draga mea.
A fost plăcută cina de luni, cu prietenii tăi germani?
Mai bine cu omul tău decât cu stricații de pe stradă.
- Așa, îl apărăm de sine însuși. - O să aibă Kurt grijă de asta.
- Voi, domnișoarele... - N-o atinge!
E sora ta. Omoară-l!
Dansezi, domnișoară?
Nu cred că vrei cu adevărat să dansezi cu mine.
Știi ceva ce eu nu știu?
De fapt, cred că vrei să mă iei acasă.
Da.
Și cred că vrei să fii brutal cu mine.
POVEȘTI DE GROAZÃ: ORAȘUL ÎNGERILOR
Sunetul pe care l-a scos...
Sunetul...
Războinicul meu... Îngerul meu răzbunător... Nu ai nevoie de regrete.
- Dacă află familia mea... - Iubitule, eu sunt familia ta!
Fly e familia ta.
Viața fiecărui "pachuco" pe care ai salvat-o,
fiindcă mizerabilul ăla rasist e mort, e familia ta.
- Bine. - Bine.
Pentru că a venit vremea...
să te purifici.
Ia-ți la revedere de la sângele dușmanului tău.
De la ascunderea mândriei tale.
Și a puterii.
Ia-ți la revedere de la zeii tăi slabi și neputincioși.
Noi suntem fiii și fiicele orașului Tenochtitlan.
Am adus ofrandă inimi omenești Soarelui, ca să ostoim setea cerului.
Timp de o mie de ani, am fost de necucerit.
Și apoi,
o altă lume, în munți plutitori, din Spania, cu tunete în Evangheliile lor
și cu măcel amarnic în tunurile lor, a acostat pe țărmurile noastre.
Și cele două lumi ale lumii s-au întâlnit.
Măslinii și albi. Azteci și europeni.
Vrăjitorul-colibri și Iisus. Malinche și Fecioara Maria.
Și ei au zămislit copiii Soarelui regesc,
a cărui manifestare e neamul regesc "pachuco".
Al cărui blazon, a cărui declarație profană,
al cărui poem închinat strămoșilor sunt straiele sfinte, armura războinicului.
Curând, le vei avea și tu pe ale tale.
Fly! Nu, omule! Nu e ea de vină! Doar eu!
Cel mai greu moment al nostru... a fost în Florida, fără un ban.
Am parcat "Mașina Evangheliei" și ne-am ridicat cortul lângă o mlaștină.
Nu știam că prin părțile acelea septembrie e sezonul uraganelor!
N-am să uit cum mama bătea zdravăn țărușii cortului cu un ciocan,
ca să-l țină să nu zboare la Domnul.
Și apoi s-a revărsat apa din cer...
Ca o pedeapsă biblică.
Încă văd cortul făcut fâșii, de jur împrejurul nostru,
hainele noastre murate și sacii de dormit îmbibați cu apă.
Și pe mama, Domnul s-o binecuvânteze, cu pumnul ridicat spre cer,
blestemând fulgerele și norii.
În sfârșit, a trecut pe acolo un camion plin cu bărbați.
Ne-au luat în mașină. Au avut grijă de noi. Ne-au dus într-un loc uscat.
Și apoi au avut grijă de noi în noaptea aceea.
Oameni buni, cinstiți. Lăudați fie ei.
Știu ce crezi despre ea.
Mama-balaur.
Dar există clipe, ca noaptea aceea,
când ești singur și sărac,
ești mic și slab
și ești recunoscător pentru răgetul balaurului.
Nu uita că mama mi-a făcut cunoștință cu un Dumnezeu puternic
și a dat un scop vieții mele inutile.
De când ai cicatricea asta?
De când eram copil.
Eram pe câmp.
Tatăl meu muncea
și... a izbucnit un incendiu.
Tata a ars în fața ochilor mei.
Am încercat să-l salvez, dar n-am putut.
Și am avut și eu o arsură.
Asta nu-i doar o arsură, Tiago.
E o binecuvântare.
Fir-aș să fiu...
Lewis! Ce naiba e asta?
- Se răzbună, evident. - Pentru ce? Familia Hazlett?
- Chiar nu știi? - Ce să știu?
Unde naiba ai fost? Nimeni n-a putut da de tine.
E ceva personal, Lewis.
- Cum o cheamă? Poate confirma? - Las-o baltă, partenere.
Amicul tău la cataramă, Jimmy Reilly. A fost ucis azi-noapte.
Gâtul i-a fost retezat de la o ureche la alta. A fost măcelărit ca un porc.
Apoi, corpul lui gol a fost aruncat în fața secției ca un gunoi.
La naiba!
Un gest menit să umilească. Și pe el, și poliția.
Să-i spunem deci pe nume: a fost o declarație de război.
Și așa ajungem la motivul pentru care sunt aici, pe strada ta:
în timp ce orașul arde,
nimeni nu știe unde naiba se ascunde detectivul Vega timp de 24 de ore,
și tu nu vorbești.
Las-o baltă. N-o să-ți mai spun o dată.
- N-o să fiu ultimul care te întreabă! - Îl uram pe irlandezul ăla nătâng!
În fiecare zi a carierei a fost o insultă pentru insignă!
Și tu ai amenințat că-l omori în fața căpitanului Vanderhoff!
Iisuse! E nevoie s-o spun? N-am făcut-o eu, Lewis.
Jur pe mama că nu l-am ucis eu pe polițistul James Reilly
și nici n-am provocat uciderea lui!
Mai întâi, familia Hazlett, acum, un polițist alb mort. Ce urmează?
Doamne, sper că n-au fost mexicani.
Și dacă au fost?
- Atunci, ne facem datoria. - Exact! Ne facem datoria.
Am o idee de unde să începem. Vino.
Veneam acasă de la magazin cu fratele meu, Mateo.
Ne-au oprit niște polițiști. Nu știu de ce.
Mexicani. Pentru că suntem mexicani.
Unul dintre ei, cel mai solid, a început să mă atingă.
Să mă pipăie.
El...
Avea mâini atât de mari...
Mi le-a băgat sub fustă...
În mine.
Bărbatul ăsta... în mine.
N-am plâns. N-am țipat. Mi-era rușine.
Trebuie să înțelegi că această durere o să treacă.
Primul pas e să fii destul de curajoasă ca să-ți spui povestea. Și ai făcut-o.
Și să știi că mulți alții, prea mulți, au suferit în același fel
și au ieșit din asta mai puternici ca oricând.
Aveam zece ani.
Mama și eu eram în Florida.
Nenorocul nostru a fost o furtună îngrozitoare
și un grup de bărbați care au spus că ne ajută la ananghie.
Stăteam la căldură, într-un camion,
recunoscătoare că nu mai suntem în ploaie.
Mama era pe scaunul din față, râzând... bând, cred.
Restul e în ceață:
ploaia care bătea în geamuri, mirosul de tutun,
rochia mea udă, genunchii goi,
o sticlă mare cu alcool, trecută din mână-n mână.
Apoi, brusc, mi-am dat seama.
"Unde e mama?"
i-am întrebat pe bărbați.
Dar ce trebuie tu să știi, Josefina, e un lucru sacru:
că Domnul Însuși Și-a dăruit trupul curajos, robust și rezistent
unei singure ființe umane de pe Pământ.
Ți l-a dăruit ție.
Și nu uita că niciun om pe lume nu e destul de puternic
ca să-ți ia darul divin de la Dumnezeu.
Mai ușor i-ar fi să fure răsăritul.
Da.
Și dacă mai încearcă vreodată un bărbat să-ți facă rău,
o lovitură de picior știi tu unde pune adesea capăt "conversației".
Fratele meu e polițist.
Când era la Academie,
m-a învățat cum să imobilizez un suspect, sugrumându-l,
în caz că s-ar fi obrăznicit vreun băiat.
Fratele tău e polițist?
Da. Primul detectiv mexican din poliția din Los Angeles.
Suntem toți nespus de mândri de Tiago.
Nu! Am zis în stânga scenei!
S-au dus la casa de pe plajă. Au stat acolo toată noaptea.
Fată nesăbuită!
Fetiță nesăbuită!
- S-o urmăresc în continuare? - Nu!
Știm cum se va sfârși asta, nu-i așa, Randolph?
Poți să pleci. Domnul să te binecuvânteze pentru ajutorul tău.
Ești brațul meu drept!
Bună, domnișoară! Trebuie să vorbim despre amicul tău James Reilly.
Polițistul Reilly e mort. Dar probabil că știi asta.
- Și? Era un gunoi! - De acord.
Cum m-ați găsit?
Știm toți de dulcineele lui din Sonoratown.
N-a trebuit să întrebăm prea mult ca să dăm de tine.
Când l-ai văzut în viață ultima oară?
- Nu-mi amintesc. - Ce-ți amintești?
- Eu îmi vedeam de treaba mea! - Nu te acuză nimeni.
- Crima e un lucru grav, Sofia. - Nu vă spun nimic!
Te putem duce la secție chiar acum, doar fiindcă ești suspectă.
Eram în pat. Jimmy era lângă mine.
Era lamentabil la așternut. Ar trebui să știți.
Stai... sunt șocat.
Patru oameni au spart ușa. L-au tăiat cu un brici.
- Cine? - Cineva l-a tăiat.
Deci ai văzut cine l-a omorât.
N-am văzut! Fly Rico m-a împins afară din cameră.
Spune-ne cine mai era în cameră.
Ciudata aia căreia-i place lui Fly să i-o tragă.
Rio! Bun! Și mai cine?
Nu știu. Doi tineri. Doi "pachuco". Pe unul l-am văzut la "The Cat".
- Știi cum îl cheamă? - Nu.
Și celălalt?
Avea un plasture la degetul mare, unde-și fac ei tatuajul.
Când sunt la început.
Unde e Fly Rico?
Nu știu! Eu nu umblu cu "pachuco" ăia descreierați.
Bine, Sofia. Mulțumim. Poți să pleci.
- N-am terminat! - Ba da. Poate să plece.
Poftim. Ia-ți niște supă, draga mea.
Puteam să aflăm mai multe.
O luam să se uite la niște poze și să-i identifice pe ceilalți doi.
Nu mai avea ce să ne spună. Trebuie să vorbim cu fratele meu, Raul.
- Ce trebuie să facem?! - S-ar putea să știe unde e Rico.
Cel pe care l-ai împușcat în cap? Cel care a încercat să mă omoare?
Da. Ãla.
Abia aștept.
- Ești pasionat de cifre? - Cine sunteți?
Îngerul tău păzitor, față-de-înger.
M-a trimis Lewis. El n-a putut să vină. Cum merge cu cifrele?
Lasă-mă în pace!
Las-o jos!
Deci asta-i ideea? Să arunci lumea în aer? Voi și rachetele voastre...
Mă ocup numai de teorie. Nu de aplicații practice.
Nu e convenabil?
Din păcate, prietenii tăi naziști fac multe "aplicații practice".
Detectivul Michener îți reamintește
că va face tot ce poate ca să te apere de oamenii aceia îngrozitori.
Dar trebuie să faci ce ai promis.
Ține-te departe de nemții ăia ticăloși! Nu le răspunde la telefon!
Nu te întâlni cu ei, și, dacă încearcă să ajungă la tine,
ia imediat legătura cu mine sau cu Lewis. Ai înțeles?
Bine. Sigur.
Grozav! Acum vorbește-mi despre racheta ta trăsnită.
Sunt date tehnice.
Scumpule, eu am învățat să armez explozibile de la anarhiști
pe vremea luptelor de stradă din piața Haymarket.
Problema centrală e deplasarea masei versus apogeu și raza de acțiune,
și, desigur, greutatea carburantului.
Dacă partea anterioară e prea grea, nu va putea fi lansată.
Eu lucrez acum la rata debitului de carburant către motor.
Dacă debitul se face prea rapid, raza de acțiune nu va fi suficientă.
Da.
Cine e ea?
Bine. Află.
Și... trebuie să discutăm ce să facem cu băiatul.
Nu înțeleg de ce am venit aici. Ce ar putea ști fratele tău?
Raul cunoaște pe toată lumea datorită activității lui de sindicat.
Poate că ar trebui să rămâi în mașină. Revin într-un minut.
Și să ratez șansa de a vedea interiorul iubitei tale case părintești?
E vorba că... poate deveni complicat, Lewis.
Îmi spui tot? Am impresia că nu.
Cum am zis, poate că ar trebui să rămâi în mașină.
Da, am auzit pe toate posturile la radio.
Au spus că era gol și că a fost aruncat dintr-o mașină.
- E ceva dement, știu. - Îl cunoșteai?
Ne știm toți între noi, mai mult sau mai puțin.
Și tu?
Cum a zis și fratele tău, poliția e puțin numeroasă,
având în vedere cât e orașul de mare.
Îmi pare rău să aud asta. Nimeni n-ar trebui să moară așa.
Mă bucur că ești de părerea asta.
Oamenii ar trebui să moară cu demnitate. Dacă așa au trăit.
Deci ce e cu voi aici?
De ce nu sunteți pe teren, căutând ucigașul?
Am nevoie de ceva de la tine. Trebuie să știu unde e Fly Rico.
Cred că o să fac câțiva pași.
Mamă! Știi ce i-ar plăcea lui Lewis?
Să-i faci cunoștință cu Santa Muerte.
Stați să ghicesc! Nu sunteți evreică.
Nu e frumoasă?
Se poate spune și-așa. Dinții ăia!
Magia ei e foarte puternică. Te rogi la ea, și îți dă ce vrei.
La Santa Muerte cea aurie te rogi pentru mărire de salariu.
La cea albă, pentru curățenia sufletului.
La cea verde, pentru dreptate.
La cea roșie, pentru dragoste.
Cea neagră te apără de toate relele.
De aceasta, fiecare polițist are mare nevoie.
Spuneți-i asta lui Tiago!
Niciunul dintre copiii mei nu crede în ea. În afară de Raul.
Vă mulțumesc că mi-ați permis să intru aici. Mă simt onorat, dnă Vega.
- Tiago a vorbit mult despre dumneata. - Da?
Da.
Ați făcut o treabă minunată cu el. Ați crescut un om cinstit.
Nu e nimic mai greu de găsit, mai ales în poliția din Orașul Îngerilor.
Eu sunt cea care trebuie să vă mulțumească.
L-ați ales ca partener, când nimeni altcineva nu voia un mexican.
Ați dat dovadă de curaj.
Probabil că el nu vă spune cât vă e de recunoscător.
Îmi mulțumește zilnic, fiind un om dintr-o bucată și un polițist bun.
Când ești gata, det. Michener... Trebuie să plecăm.
- La revedere, mamă! - Mulțumesc pentru cafea, dnă Vega.
Stați!
Vă va ocroti.
N-are ce să strice, nu?
Da. Ce poate să strice?
Aveți grijă de băiatul meu.
Ce mă scoate cel mai tare din sărite e condescendența ei!
"O moțiune, domnule președinte." Moțiune pe naiba!
Mă bucur că v-ați recăpătat spiritul războinic.
E o adversară redutabilă și îndrăznesc să spun
că nu va abandona cu ușurință viziunea ei în privința autostrăzii.
Nu-ți face griji, Alex. Nu știe cu cine se pune.
- Azi sunt afurisitul de King Kong. - Cum spuneți dv., domnule.
Ce zici, cravata asta se asortează cu ochii mei?
Trebuie să spun
că această bruscă preocupare pentru vestimentație e surprinzătoare.
- Viața e scurtă. - Într-adevăr. Cea albastră.
- Cea albastră? - Albastru viu, domnule.
Fiindcă viața nu înseamnă doar muncă, stres și strategii.
Uneori, viața însăși e surprinzătoare.
Brusc.
Când nu te aștepți, parcă ceața se ridică și te trezești că ai în față
o perspectivă cum n-ai fi visat vreodată.
Gata să fie explorată... Dacă ești destul de curajos.
Domnule consilier, de cât timp ne cunoaștem?
Știi ceva? Nu-mi amintesc exact când ai început să lucrezi aici.
Parcă am fost mâna dv. dreaptă de când lumea, domnule.
Și, în tot timpul ăsta, nu v-am auzit niciodată vorbind cu atâta patos.
Doar, poate, despre platoul cu fructe de mare și friptură de la Derby.
Ce știi despre Kurt? Omul lui Goss.
Ce e cu el, domnule?
- Lasă. E... - Sunteți și dv. om.
Aveți nevoi, la fel ca toată lumea.
Vă aplaud noua... "perspectivă". Dragostea e ceva minunat, nu?
Dar să nu mai întrebați pe nimeni niciodată despre Kurt.
Sau despre oricare alt băiat. Mă auziți?
Să abandonăm subiectul.
Închipuiți-vă ce ar face Beverly Beck. Închipuiți-vă ce ar spune tatăl dv.!
Am s-o păstrez pe asta. Poți să le returnezi pe celelalte.
Dră Romero! Am dori să schimbăm o vorbă cu tine.
- Ce naiba vreți? - Ne cerem scuze că te oprim.
Dar partenerul meu și eu suntem într-o misiune oarecum urgentă.
Da? Și eu, la fel. Se numește pregătirea cinei.
Trebuie să-l găsim pe Fly Rico și pe câțiva dintre oamenii lui.
Am înțeles că îi sunteți apropiată.
Nu sunt mama lui. Mama lui locuiește acolo.
Întrebați-o pe ea. E o bătrânică simpatică.
Diabetică, pe jumătate oarbă. Nu vorbește boabă de engleză.
Face cele mai bune tarte de pe stradă!
Încetează! Avem un polițist mort, într-un oraș care stă să explodeze!
- Poți să înțelegi asta? - Mami...
Ascultă, Bernadette! A fost ori Fly, ori unul dintre oamenii lui.
E în ordine, iubirea mea. Nimeni nu ne poate face rău.
Fetița ta știe că trăiți ilegal în țara asta?
- Ticălosule! - Spune-ne ce vrem să știm.
Sau jur că o să mă asigur că ești despărțită de ea imediat!
Înțelegi ce spun? Apoi voi avea grijă să fii deportată.
Și după ce te aruncăm în deșertul mexican,
n-ai s-o mai vezi pe fetița asta niciodată!
- Iisuse! Tiago! - Ne înțelegem?
Ascultă... Poți să te duci să pregătești cina, domnișoară.
Dar, mai întâi, avem nevoie de o adresă. Ajută-mă.
Unde-l găsim pe Fly Rico?
Etajul al treilea, pe colț.
Așa a zis.
- Îl știi pe Frederick March? - E în poliție?
Frederick March, actorul. A câștigat mult râvnitul Oscar
pentru un film numit "Dr. Jekyll și Mr. Hyde". Îl știi?
Da. Bine. Pricep.
I-am spus mamei tale că ești un polițist bun.
- Să-i zic că mi-am schimbat părerea? - Spune-o, și gata!
Unu: nu știu cine naiba ești azi!
Doi: știu că ascunzi ceva în legătură cu noaptea trecută.
Trei: fierbi și ești agitat ca un afurisit de yoyo,
și asta mă face să fiu nervos,
pentru că n-am chef să intru într-o situație periculoasă
cu un yoyo instabil și înarmat lângă mine!
N-am nimic!
- Ce s-a întâmplat cu fratele tău? - Mi-a spus niște lucruri.
- Ce lucruri? - Confidențiale! Între frați!
Bine. Ne ducem acolo și ne riscăm pielea.
Dar suntem concentrați și lucrăm ca la carte!
Sau chemăm întăriri și lăsăm totul pe mâna unei echipe mai bune.
Știi că nu există o echipă mai bună, Lewis.
Bine... linia asta. Cinci. Unu, doi, trei. Îmi pare rău, Tom!
Nu-i nimic, tată. N-ai făcut-o intenționat.
Trebuie să spui "îmi pare rău" foarte tare și nu-i nevoie să vorbești serios.
Cum să nu vorbesc serios? Îmi pare rău pentru Tom.
Strigă sarcastic. "Îmi pare rău!"
O să te obișnuiești. E rândul tău, mamă.
Trebuie să vând niște abonamente la reviste, ca să strâng bani
pentru excursia echipei mele de dezbateri la Bakersfield, la regionale.
Cumperi unul? Trebuie să vând zece.
Atunci, le cumpăr pe toate.
Dar dacă le cumperi tu pe toate nu e ca și cum am trișa?
Trișăm?
Nu răspunde, Peter.
Lipsesc doar o clipă, apoi continuăm jocul, da?
- Alo! Aici Peter Craft. - Peter! Eu sunt.
- Elsa! - Trebuie să vii.
S-a întâmplat ceva îngrozitor. Dl Branson... Nu știu ce să fac!
Am nevoie de tine. Te rog.
Vino, tată! E rândul tău!
Trebuie să plec. S-a ivit o urgență.
Ce s-a întâmplat?
- E o urgență, Linda. - Pentru asta sunt orele la cabinet!
Era de la spital.
Știam eu că e prea bine ca să dureze, fir-ar să fie!
N-am putut îndura să mai fiu violată încă o dată, Peter.
Ce-mi făcea soțul meu... Cât de rău îmi făcea...
N-am putut să-l las.
L-am trimis pe Frank de-acasă. Îi mulțumesc Domnului că n-a văzut.
Frumoasă cravată...
Am adus mâncare chinezească.
Deci puștilor mexicani le place să meargă cu bicicleta în toiul nopții?
E "de șase"!
Nu te mișca!
Lasă-l să plece.
- Ești teafăr? - Da.
Să mergem.
- Tu sau eu? - Eu. La "trei".
Ascultă, partenere. Cât se poate de calm. Mă auzi? Fără poc-poc.
- Eu mă duc după Rico! - Du-te!
Vă împușc pe amândoi!
Rio! Lasă-mă să intru!
Mâinile sus, băiete!
Mateo!
De ce nu mă împuști, și gata?
Tu l-ai omorât pe Reilly?
Ești bun la împușcat frați, nu?
Tu l-ai ucis pe James Reilly?
Cu astea două mâini!
Și dacă ar fi acum aici, aș face-o din nou!
Fugi!
Subtitrare: Retail